Dette er Jorda. Det vet dere sikkert.
Dere har nok også hørt at alt det som skjedde var menneskenes skyld.
De gjorde hele Jorda og havet ubeboelig.
Så reiste de bare og forlot hele planeten til å dø.
Vi ville vært døde hvis det ikke var for min bestefar, Kraken.
Jepp, det er han, men han er for det meste ikke så skremmende.
Bestefar samlet alle han kunne, -
- og førte oss til det siste trygge stedet, en hule på havets bunn.
Den er rett framme.
Det er ok.
Selv om det er et hull på havets bunn som vi aldri får forlate.
Skynd dere til festsalen!
Heldiggriser. Dere skal få overvære et stort øyeblikk.
På plass! Er alle klare? Og lys!
Så fint.
- God overlevelsesdag. - Er det mulig?
La meg presentere havdypets tordenbrak.
Kjempeblekkspruten som gjorde dette mulig.
Den uovertrufne Kraken!
Vi har overlevd enda ett år. La festlighetene begynne.
Bravo!
I år har vi forberedt en spesiell meny dere helt sikkert vil nyte.
Seriøst? Igjen?
Slim akkurat som i fjor.
- Akkurat det samme som i fjor. - Sa jeg ikke akkurat det?
- Unnskyld. - Beste dagen jeg har hatt.
Bare Kraken ville la oss dra ut dit.
Det kommer aldri til å skje.
Slutt å snakke om å dra ut dit. Det er så skummelt.
- Ove, hva gjør du bak der? - Gjemmer meg.
Det er en helt ufarlig fest.
Kannibalkarnevalet i 35 startet som en fest.
Da er det gaver. Jippi.
- God overlevelsesdag. - Tusen takk.
God overlevelsesdag.
Alltid det samme dødskjedelige surret.
Men jeg har noe mindre kjedelig til mine beste venner.
- Lukk øynene. - Det betyr at det er skummelt.
Lukk opp øynene.
- Hva sa jeg? - Hva er det?
- Gavene deres. - Hvorfor får jeg ei rumpe?
Rumpa er også viktig, Maiken.
Du respekterer meg ikke fordi jeg er liten.
Det er ikke sant. Ta foten.
- Jeg kan hente noe annet utenfor. - Hvor da?
Hva har jeg sagt om å gå utenfor? Du setter oss alle i fare.
Og det er enda verre, fordi du er mitt barnebarn og arving til tronen.
Du er impulsiv og hensynsløs. Du tenker bare på deg selv.
Hvordan kan du overta en dag?
Kolonien trenger en sterk leder for å overleve.
Jeg vil ikke bare være i live. Jeg vil føle meg levende.
Jeg sier det for siste gang. Ikke skuff meg igjen, Blekken.
- Hvorfor er han aldri stolt av meg? - Da er festen over.
- Jobben venter. Noen frivillige? - Ta meg, jeg vil! Meg! Hallo?
- Jeg trenger en underholdnings... - Koordinator?
- Til dans og... - Sang! Jeg kan begge deler!
- Hvis ingen melder seg... Du! - Hvem? Meg?
Nesehaien? Så urettferdig.
Ove! Få den lampa bort i barnerommet til godnatthistorie-vakt.
Ja, babyer! Jeg er på vei.
- Blekken, du skal skifte svampene. - Det er en svamptale.
Altså... Bare glem det.
Hva med meg? Noen ganger føles det som om jeg ikke er her.
Hvis du ikke er her, oppdager ingen at du blir med meg.
Din bestefar straffer deg!
Å være sperret inne her nede er en straff.
- Kommer du? - Niks.
- Din kylling. - Jeg er ei reke, altså.
Se på alle de kule tingene. Utrolig. Og hvem fant dem? Meg.
Jeg dro ut og utforsket. Jeg er en pioner.
- Det var garantert et kongesepter. - Blekken!
Det kommer en nødinspeksjon. Har du skiftet filtrene?
Svampene!
Hvor... Kom igjen. La meg se. Kom igjen!
Disse her får duge.
Sånn. Så rent at du må finne på et nytt ord for å beskrive det.
- Bobler! - Rart valg, men ok.
- Se hvor "bobler" vannet er. - Nei, Blekken. Bobler!
Hvor skal du hen?
Det er alltid tull med deg! Kom tilbake, Blekken!
Blekken!
- Kult! - Hei!
Nå må dere bare stille...
Å nei. Nei, nei, nei!
Ikke mist babyen, ikke mist...
Kom tilbake! Blekken!
Fortell meg sannheten og ikke ljug. Jeg kan se rett gjennom deg.
Jeg har stjålet 40 millioner egg. Man kan ikke oppdra så mange barn.
Lever dem tilbake nå. Neste sak.
Unnskyld, Kraken. Noen har erstattet filtrene med menneskeskapte svamper.
Til gjengjeld lukter kolonien friskt av sitron.
Få styr på det nå!
Kanskje du skulle unngå bestefaren din en stund.
Det er best jeg holder meg litt unna bestefaren min.
God idé. Hvordan kom du på det?
Hva skjer på rommet mitt?
Bestefar, det er mine ting!
Jeg vil ikke la verden utenfor påvirke deg lenger!
- Slutt! - Alle er med i fellesskapet.
Vi støtter hverandre og lytter. Det er sånn vi har overlevd.
Samarbeider man ikke, motarbeider man det.
Så er du med oss eller ikke?
Bestefar, jeg...
Tenk over det, og bli på rommet ditt så lenge.
Jeg vil ikke se deg før du har talt til ti tusen!
Bestefar har rett. Jeg skuffer ham. Men hvis jeg hadde hørt på ham, -
- hadde jeg aldri funnet disse kjempekule menneskesakene.
Hei, det hadde jeg nesten glemt.
En, to, tre, fire, fem, ti tusen! Jeg fulgte aldri med i mattetimene.
Takk, Alfonso. Du danser også fantastisk.
Skulle ikke du telle til ti tusen?
Jeg har gjort det. Nå skal jeg på eventyr.
"Blir du med, Maiken?" Ja, Blekken. Takk for at du spurte.
Minifisken svømte i det blå vannet, og da sa fisken...
- Unnskyld. Og da sa fisken: - Kom igjen, vi drar ut og utforsker.
- Utforsker? Hvem snakker du til? - Så kos deg i mørket. Drøm søtt.
Fisken lurte på hva som ventet. Noe farlig?
Rare vesener med skarpe klør, giftige fangarmer og skremmende skrik.
Slipp meg ut herfra!
- Blekken! - Au! Hei, Ove.
- Det barnerommet er rene grøsseren. - Skal vi svømme?
- Nei! Skal du ikke stoppe ham? - Nei, jeg er faktisk nysgjerrig.
Ingen legger merke til at jeg er borte uansett.
Jeg hadde forestilt meg at verden utenfor var mindre.
Se på denne. Så kul.
- Hva er det? - Skyggen din.
Se. Lys på steinene der.
Det er ikke noe å være redd for.
Kunne ønske jeg var så stor.
- Unnskyld. - Hva er det der?
Ærlig talt. Alle vet vel at det er en... hatt.
- Og det er en båtmotor. - Hva er en båt?
- Dette er båten. - Er du sikker? Den ser farlig ut.
Jeg vet vel det.
Blekken!
- Slutt å surre rundt. - Ikke noe moro, ikke noe liv, Ove.
Kom igjen, Maiken! Ja!
Jeg tror du har rett, Blekken. Det virker ikke farlig i det hele tatt.
Det var litt i overkanten.
Hopp, Maiken!
Hva var det? Har du prompet igjen, Ramiro?
Tilbake til kolonien!
Vi må evakuere stedet! Ingen må etterlates!
Å nei! Kom igjen!
Nei!
- Kom igjen! - Nei!
Å nei!
Alle mann ut!
Kom igjen!
Skynd dere!
Å nei, vi er fanget.
- Hva har jeg gjort? - Hvor er du, Blekken?
- Vi er utenfor? Er dere ok? - Vi er fanget, men i live.
- Vi skal nok få dere ut. - Alle hjelper til å flytte steinene.
Det går ikke. Hvis vi ikke kan flytte steinene, har vi ikke en sjanse.
Det er min skyld. Jeg forlot hulen. Unnskyld, det må være en utvei.
- Kanskje... Nei, det er umulig. - Hva, bestefar?
Jeg vet ikke om han er i live, og du finner ham nok aldri.
- Finne hvem? - Min gamle venn Nagel, hvithvalen.
- Bare han kan flytte steinene. - Hvor er han?
Da jeg brakte kolonien ned hit, måtte Nagel bli igjen.
- Det var i menneskebyen. - Vi er på vei!
- Du vet ikke hvor byen ligger. - Godt poeng.
Dra vestover forbi Dommedagsmuren, den sovende kjempen -
- og gjennom Jernfjellene. Skynd deg, gutten min.
Jeg skal gjøre det godt igjen. Lover.
- Kom igjen, folkens! - Jeg sørger for ingen bryter inn.
Hvis vi ikke blir med Blekken, tuller han det sikkert til igjen.
- Det er et godt poeng. - Vi to passer på hverandre.
Avtale? Vent litt, Blekken!
Det er uendelig.
Hva er alle så redde for? Det er ingenting her.
- Pass på, Ove. Det er en ingenting. - Hvor?
- Flykt, Maiken! - Det er ikke noe å være redd for.
Det er det jeg er redd for.
Veldig morsomt. Du verden.
Vi har en jobb å gjøre. Litt ingenting må ikke slå oss ut.
- Hva med en stor ting? - Dommedagsmuren!
Kunne de ikke kalt den Gledens Vegg eller Fekakenes Fasade?
- Vi svømmer rundt den. - Kraken sa vi skulle gjennom.
Nei, han sa at vi skulle svømme rundt den.
Han sa altså at vi skulle svømme gjennom.
- Rundt! - Gjennom!
Han sa: "Når dere kommer til Dommedagsmuren, så kom tilbake."
- Hva? - Bare følg meg.
Alt sammen er mitt ansvar. Bare følg meg.
- Ok, kloke Tentorakel. Hva nå? - Vi svømmer inn sammen på tre.
- En, to, tre! Dere svømte ikke inn. - Ikke du heller.
- Det er jeg som bestemmer. - Kolonien regner med oss.
Ja. En, to, tre, nå!
Det var ikke så ille. Vent, hvor er Ove?
Hvorfor skriker vi? Det må være veien ut til den andre siden.
Maiken tar den, jeg tar den der, og Ove tar den i midten.
- Vil dere svikte Kraken og kolonien? - Nei!
Så la oss ta oss sammen og komme oss ut herfra!
Det var morsomt. La oss gjøre det igjen.
- Se på den der. - Er den levende?
- Kanskje det er Nagel. - Flott. Da er vi ferdige.
- Følg etter oss, Nagel. - Vent, det er ikke en hval.
- Det må være den sovende kjempen. - Stille, du vekker den bare.
- Kanskje noen der inne kan vise.... - Eller rive oss i småbiter.
- For en inngang. - Er det en utgang også?
Det var noe som beveget seg. Der borte.
Så mange fine ting.
Og farlige ting.
- Hvem var det? - Ingen anelse. De så skumle ut.
Jeg ser etter om de fremdeles er der.
Nå skjønner jeg. Kom og se, det er kjempekult.
- Hva vil de oss? - Den der er søt.
- Den der ser litt dum ut. - Skjønner dere ikke? Det er oss.
For en lettelse. Slutt å stirre på meg.
Det er noen der.
Jeg er Irma, verdens mest glamorøse vampyrblekksprut.
Dere har selvfølgelig hørt om meg.
- Ikke egentlig. - Kanskje hun var stor engang.
Jeg er stor. Det er Titanic som har blitt liten.
Ikke egentlig. Jeg tar det tilbake.
Hei, jeg heter Blekken, og det er Ove og Maiken. Vi er nye.
Mine fans har endelig kommet.
- Vet du veien til menneskebyen? - Menneskebyen.
Der jeg gjorde min triumferende debut i det store glasspalasset.
Menneskene klappet og klappet.
- Vi har det litt travelt... - Ikke avbryt!
Jeg ble tilbedt, forfulgt av forelskede beundrere, -
- så som greven der borte.
Han forfører dessverre ingen lenger, men for noen kinnbein.
Kanskje du kan lyse opp livet mitt. Hva sier du, kjekken?
Jeg er redd for å binde meg.
Faktisk vettskremt.
Men det er alt sammen lenge siden, -
- før menneskene gjorde havet... og ødela min karriere.
Så jeg streifet rundt i havene til jeg fant dette vakre hjemmet.
Det er bare ingen som besøker meg. Ikke før nå.
Vi skulle gjerne blitt, men vi må se å komme oss videre.
- Kolonien vår er i fare... - Men det kan dere ikke.
- Hvorfor ikke? - Dere kom i tide til min opptreden.
Ingen går midt under showet, for da...
- Let etter utganger. - Det er ingen. Hva gjør vi?
Her kommer den vakre og enestående Irma!
Det er altfor mye. Tusen takk skal dere ha.
De andre har dratt men jeg er besatt
en dronning i havets manesje
jeg er topp her på bånn og jeg liker det sånn
jeg er dronning i havets manesje
- Den er litt fengende. - Er du sprø? Kom så stikker vi.
Ikke ennå. Hun kommer fra menneskebyen.
Vi må finne ut hvor den ligger.
Tapte lakei, spill opp er du grei
og comp havets celebritet
mitt show det vil spres til alle syv hav
det blir kassasuksess, garantert
krasjer i isfjell, men funker vel nydelig staffasje, ja se
båten er lekk, frydblandet skrekk så sjekk ut min festkabaret
Hallo der.
Jeg er deilig og søt og har sure opp-støt
men det er en del av min sjarm
de andre har dratt men jeg er besatt
besatt og besatt og besatt og besatt
- Flytende applaus! Fantastisk! - Ekstranummer!
- Mer? Har dere blitt gale? - Jeg har en plan.
- Ekstranummer! Kanskje noe impro? - Utmerket. Hva skal jeg være?
En ung skuespillerinne på vei til menneskebyen.
Jeg husker det som det var i går. Kofferten var pakket, -
- og jeg dro av sted mot byens største bulevard, Broadway.
- Hvordan kommer man til Broadway? - Øvelse, gutten min.
Hvilken vei svømmer man herfra?
Langs den varme vestlige strømmen. Bare se. Her kommer jeg.
- Den vestlige strømmen. - Hvor lang tid tar det?
Seks dager i spent forventning.
Med et kort stopp for å kysse en hai på Søppeløya nær Jernfjellet.
Søppeløya, Jernfjellet. Og så er man der?
Nei, først flyter man gjennom Koralkløften. Det er så vakkert.
Så Long Island og den store broen ved foten av byen.
Ops, der røyk kofferten min.
Koralkløften, Long Island, stor bro. Mottatt. Av sted!
Jeg har knapt begynt. Ingen svømmer fra Irma!
Mine fans er fans til de dør, noe som skjer fortere enn dere aner, -
- for jeg skal knuse dere!
- Hva skal vi gjøre? - Følg meg.
Kaller du det skuespill? Jeg har sett skumlere fra klovnefisk.
- Ja, du får en halv sjøstjerne. - Jeg likte det.
- Spill med, da. - Bu!
Tåper! Dere ville ikke forstå kunst, -
- om den så renset, panerte og stekte dere, bunndyr!
Forsvinn!
- En utgang! - Nei, vent! Kom tilbake!
Jeg tør ikke se dette her.
Nei! Dere må ikke gå!
Greit. Jeg glemmer dere!
Jeg trenger dere ikke. Jeg har fremdeles mitt tilbedende publikum.
Du verden. Bra vi slapp unna med livet i behold.
- Hva nå da? - Vi følger den vestre strømmen.
- Kjenner dere den varme strømmen? - Den varme vestre strømmen.
- Beklager, jeg kunne ikke holde meg. - Så ekkelt, Ove.
- Dér! - Det ligner et kjempe metallbakke.
Kanskje noen i den kan fortelle oss hvor Jernfjellet ligger. Hva?
Vi svømmer over det og mot vest.
Så kommer vi til Long Island og den store broen. Vi klarer dette.
- Strømmen er borte. - Jeg kjenner den. Denne veien.
- Jeg... Hei, hvordan går det? - Jeg er sulten.
- Kanskje jeg kan hjelpe deg. - Stå stille så jeg kan svelge deg.
- Vet du ikke hvem du spiser? - Det ødelegger romantikken.
Jeg er en veldig viktig blekksprut. Vennene mine blir veldig sinte.
Venner! Veldig sinte venner!
- Det er signalet ditt! - Signalet mitt?
- Har du venner? - Ja, gode venner. De er rett...
- Gråter du? - Jeg har aldri hatt en venn.
Jeg bor på en søppelplass og har ikke sett et levende vesen på årevis.
Vi er levende vesener. Kanskje vi kan være venner.
Bortsett fra at jeg vil spise dere.
Ser du ikke problemet? Hva skal jeg gjøre?
- Hvis du spør meg... - Spis dem!
- Nei, de er ikke mat, men venner. - Deilige venner.
Spiser du vennene dine, vil de ikke være dine venner. Ta deg sammen.
- Vi stikker. - Hvor er strømmen?
La oss bare komme oss vekk herfra.
Hei på dere. Jeg beklager det der. Veldig pinlig. Kan vi starte forfra?
Jeg heter Maura. Det er en glede.
Jeg heter Blekken. Det er Ove og Maiken.
- Vi er på vei til menneskebyen... - Flykt for livet.
Det er en farlig tur. Jeg kan beskytte dere mot rovdyr.
- Du er jo et rovdyr. - Verre rovdyr.
Jeg lover å ikke spise dere. Kan jeg få være med? Vær så snill?
- Dere må ikke dra fra meg. - Tja, vi... Du skjønner.
- Ok, bli med. - Blekken!
Du het Maura, hva? Fint navn. Kan jeg ta en prat med kollegaen min?
Er du gal?
- Hun har nok spist alle sine venner. - Bare et øyeblikk.
Hørte du ikke at hun lovte å ikke spise oss?
- Hun har et ærlig ansikt. - Og et livsfarlig kjeveparti.
Hun er med. Kom igjen, folkens.
Du verden. Jeg vet ikke hva jeg skal si. Tusen takk.
Man spiser ikke vennene sine, man spiser ikke vennene sine.
Borgere, hjelpen er på vei. Jeg lover, Blekken vil finne Nagel.
- Bare bevar roen... Hva er det? - Ikke noe. Glem det.
Nei. Hva er så viktig at du avbrøt meg?
- Kunne vi snakke sammen der borte? - Vi har ingen hemmeligheter her.
- Jeg vil ikke trenge meg på. - Si hva du har på hjertet.
- Mener du det? - Bare gjør det.
Hei. Det har kommet en ny sprekk, så det velter inn med lava, -
- og det kan ikke stoppes, så vi er ferdige.
Var det en feil å stole på Blekken?
- Hold farten, folkens. - Vi har svømt i timevis.
Jeg er så sulten. Hva er problemet ditt?
- I hvert fall ikke at du eter meg. - Jeg liker ikke Lysprikkfisk.
- Vil jeg lyse, svelger jeg en pære. - Jeg er vel ikke redd.
Kom igjen, folkens. Vi tar pause når...
Hvordan kan Kraken ha holdt meg unna alt dette?
- Kanskje vi bare kan nyte det litt? - Nei, vi må videre.
Det var jo det jeg mente. La oss svømme fortere.
- Han er ikke så flink til å lytte. - Har du lagt merke til det?
- Kan vi ta en pause? - Vi er helt utslitt, Blekken.
"Vi er slitne og tørste. Vann! Vann!"
- Men vi er jo omgitt av vann. - Akkurat, det er vitsen.
Hva kaller man en blekksprut med dårlig humor? Middag.
Jeg har en idé. La oss hvile oss her.
Jeg er utslitt. Vi tar en hvil.
- Det var jo det vi foreslo. - Dere skulle bare sagt det.
- Damene sover her nede. - Jeg har det fint her oppe.
Jeg holder vakt. Jeg får ikke sove.
Kanskje en av dine godnatthistorier gjøre deg trøtt.
Greit. Det var engang en modig fisk.
- Det var vel ikke en Lysprikkfisk? - Jo, men ikke avbryt, Blekken.
Vel, men Lysprikkfisken, som het Ole, var så modig -
- at han kunne svømme hvor som helst.
Han var fryktløs.
Han kunne takle enhver fiende.
Neptun være lovet. Han gikk meg på nervene.
Du hadde rett, Blekken. Det er virkelig vakkert her.
- Håper jeg får vist bestefar det. - Det får du nok. Nå sover vi.
- Takk, folkens. - God natt, Blekken.
- God natt, Maura og Maiken. - God natt, Blekken og Maura.
Folkens.
- Maura! Maura! Slipp oss ut! - Hvor er dere?
Her! Du har spist oss!
Hei dere, er det morgen?
Å nei.
- Jeg visste det! Det er din skyld. - Hvordan kan det være...
Ta det rolig. Ut med dere!
La tvilen komme henne til gode. Til hun fordøyer og dreper oss...
- Få meg til å slappe av. - Jeg skal presses ut av rumpa di!
- Ti stille, Ove. Hva kan vi gjøre? - Klø meg på magen. Hold opp.
Det kiler. Høyere opp.
Lavere. Beklager.
- Prøv å synge noe pent. - Jeg kan godt synge.
Blekken Blekken som sjelden holder tyst
og vennene hans er spist selv om de ikke hadde så lyst
- Så ekkelt! - Det var nære på.
- Nå føler jeg meg bedre. - Det gjør ikke jeg!
- Jeg tar dette. Press! - Pust!
- Press!
- Du klarer det, Maura. Kom igjen! - Press!
- Gratulerer, Maura. - Jeg er så stolt. Ingen amming.
Gir du offeret skylda?
Vi er her alle sammen.
Det var bare en stor misforståelse. Det kan vi lære noe av.
- Hva er det for en lukt? - Hvorfor ser du på meg?
- Vi nærmer oss det Irma nevnte. - Underholdningsbransjen?
Nei, Long Island. Da må vi være nære menneskebyen.
- De har virkelig knust stedet. - Da burde vi kunne finne Nagel.
- En hval kan ikke gjemme seg her. - Han er vårt eneste håp.
- Hold opp. La meg svømme bakerst. - Glem det etter ditt midnattsangrep.
- Ånden din vil gi meg mareritt. - Jeg lider av en sykdom.
Er det en sykdom å være morder?
Vent. Sett ned farta.
Dere? Folkens?
Det er broa Irma snakket om. Vi må være nærme.
Utrolig. Nå har jeg sett alt.
- Jeg er helt målløs. - Nå har jeg virkelig sett alt.
Lys der oppe, Ove. Hvor er Ove? Det har du bare ikke gjort.
Nei. Man spiser folk én gang, og de glemmer det aldri.
- Han er rett der. - Hører dere ikke? Noen er etter oss.
- Hvem vil følge etter oss? - Jeg kjenner sånne områder.
Hold skjellene tett og øynene på halen.
- Hvordan er det mulig? - Vær forsiktige.
- Alt pratet sinker oss. Videre. - Unnskyld. Du bestemmer.
Klikk-klikk. Det klikker overalt!
Nå klikker jeg!
Konsentrer dere. Vi skal bare over broa, så er vi i Menneske...
Kjempekrabber?
Hvor tror dere at dere skal?
Vi vil ikke ha trøbbel, herr ekstremt store krabbe.
- Vi skal over på den andre siden. - Det tror ikke Rico.
Vi mente den andre andre sida. Å, det er jo her. Ha de.
Nå dreper Rico dere!
Da går du glipp av vår spennende og skandaløse historie.
- En spennende historie? - Den Maiken forteller så bra.
Den handler om Ove og fortelles best i førsteperson.
- Av Maura. - Underhold, ellers er dere ceviche.
- Ceviche? - Man blir marinert i limesaft.
- Det skjedde min fetters familie. - Forferdelig, men også nydelig.
Rico venter.
En svamp, en musling og en rabbiner går inn på en bar...
- Svamper kan ikke gå. - Det er en vits.
- Det er ikke mulig. - En vits må ikke være mulig.
- Skulle et skalldyr ete en rabbiner? - De tar bare en drink sammen.
- Det er også umulig. - To blåsefisk er på kino...
Ikke flere vitser! Rico sier dans!
- Den tar jeg, Blekken. - Hold opp, Maiken.
- Jeg sa dans! - Dans?
- Mener du... - Bruk de sju beina dine.
- Åtte. - Ikke særlig lenge. Nå!
- Å nei. - Hør etter, alle sammen!
Gønn på, gutta. Vi kjører fiss-dur.
Da jeg kun veide åtte gram - Mener du i dag?
Sa jeg til mamma jeg elsker sang
hun svarte meg med et spark i min svans
og sa, lille jenta mi elsk heller dans
dans
ey chica, lille reka du har'ke danseteka
kutt ut å panser-danse du ha'kke kompetanse
Det er pinlig.
Du er støl i beina så pell deg ned fra scena
ja du får bare se da når jeg skrur på sirena
her kommer'n whoop whoop blir rabalder, danser med skalldyr
- rist ditt lille skall - Danser natta lang.
Rist ditt lille skall blir rabalder, danser med skalldyr
danser natta lang
du gjør at havet blir tørrlagt for du mangler takt
lættis for du er visst blind for Rico kan no'n dansetrinn
løgnaktig prat min skagensalat
for jeg danser deg til hakkemat
mitt hjerte danser for ditt panser du gjør meg ør i mitt skall
mitt hjerte banker - og mine tanker de gjør meg ør i mitt skall
Du e'kke så verst.
Reke, du er flott og lekker du har alt jeg foretrekker
Å, så søtt sagt.
Snill og god, danser herlig du rapper kult og smiler kjærlig
reke, vil du stå meg bi og bli hos meg for alltid
mitt hjerte danser for ditt panser du gjør meg ør i mitt skall
mitt hjerte banker - og mine tanker de gjør meg ør i mitt skall
mitt hjerte smelter og alt velter det kiler i mitt skall
mitt hjerte banker - og mine tanker de gjør meg ør i mitt skall
Jeg elsker å danse med deg.
Kult! Takk, dette var gøy! Ha det!
- Dere liker meg virkelig! - Kom igjen, Maiken. Vi stikker.
- Du forlater vel ikke Rico? - Men, skatt...
Du skal være Ricos kone. Jeg vil gi mitt skall og min ene klo for deg.
Jeg er smigret. Det er hyggelig å bli verdsatt for en gangs skyld.
Vi skal ha mange barn sammen. Vakre små halvt krabbe, halvt reke.
Kreker eller rabber. De vil bli utrolige til å danse.
- Det er galskap. - Du lovte å ikke forlate meg.
Jeg... jeg...
Takk, Rico. Jeg vil aldri glemme dette øyeblikket.
Rico hater å se deg gå, men han elsker å se deg bakfra.
- For et trist syn. - Ikke se!
- Var det nødvendig? - En siste ting, søta!
- Pass på smileyen! - Kom igjen.
Smileyen!
- Fantastisk. - Det var utrolig.
Syns du virkelig?
Hadde jeg ikke fått deg til det, var vi aldri kommet forbi krabbene.
Noen ganger må man bare ha gode ideer. Sånn som jeg har.
Vi klarte det! Menneskebyen!
Det er utrolig!
Ja, utrolig tomt.
- Hvorfor lage det og ødelegge det? - De skal jo være så smarte.
- Kanskje det er Nagels hus. - Vi sjekker det ut.
- Da gjelder det. - Ikke så fort, Blekken.
Vent på meg!
Så fantastisk! Se, hva er det?
Kom her. Vi må være forsiktige. Vi må se etter Nagel.
Din festbrems, Ove. La oss ha det litt gøy.
Hva er det? Den er klam. Den vil jeg ha.
- Jeg tror det er et menneske. - Jeg trodde de var større.
- De er ikke så imponerende. - Den tar jeg meg av.
Svak, og den smaker ikke engang godt.
Kom igjen, så ser vi hva vi kan finne.
- Jeg ser ikke noe. Gjør greia, Ove. - Ja, Blekken.
- Å nei! Svøm! - Hvor da? Vi er omringet.
- Det er din skyld. De eter oss rå. - Hold munn. Er det foreldrene hans?
- Vi beklager det med barnet ditt. - Kom tilbake, Blekken!
Hallo?
Hva?
Unna!
- De menneskene har problemer, altså. - Dette stedet er kult.
Kanskje vi skulle komme oss videre?
Vi finner nok Nagel, bestefar.
- Kom igjen. - Hvorfor fant ikke jeg på det?
- Nå kommer vi, Nagel. - Vi vet ikke hvor vi skal.
La oss dra tilbake. Vent, vi vet ikke hvor vi skal.
La meg bare tenke meg om. Nagel!
Nagel! Nagel!
Vi er blitt med deg hit, og det er planen din?
- Å rope Nagel? - Skal jeg rope Gudrun da?
- Jeg skulle ha dødd hjemme. - Ingen skal dø.
Det er kanskje en tynn plan, men det er det vi har. Nagel!
Det er han. Hvorfor rope sitt eget navn, om han leter etter seg selv?
- Jeg eter deg for å lukke din munn. - Ta det rolig.
Nagel!
Nagel! Se den der! Den har jeg sett bilder av i søppelhaugen hjemme.
Den kan kjøre fort. Vi kan dra rundt i hele byen og finne ham.
- Jeg ville ikke bare hoppe på... - Kom igjen.
- Hold dere fast. Da kjører vi. - Den beveger seg ikke.
- Da må du heller rope Gudrun. - Vent litt.
Jeg må bare trekke i denne her og...
Hvordan skal vi stoppe den?
- Det er lys i enden. Er vi døde? - Ikke ennå, men vi blir det snart.
Å nei! Vi krasjer! Hopp!
Det var visst endestasjonen.
- Se, der er smileyen! - Denne veien.
Nei, krabbene sa vi skulle holde oss unna smileyen.
Jeg liker ikke dette her.
Vi skal dø! Vi skal dø!
- Det var nære på. - Hvor ble det av deg?
Zombiefisk?
Det er ikke sant!
Vi er fanget! Vi skal dø!
Hvor skal du hen?
Kom igjen, Ove. Ut!
Vi er kvitt dem. Nagel må være på den andre sida.
Hva gjør du? Er du sinnssyk eller bare dum? Vi holdt på å dø.
Kraken sa at vi skulle gjennom menneskebyen, så det gjør jeg.
Rico sa at vi skulle holde oss unna. Vi drar tilbake.
Vil du høre på krabber, eller vil du høre på meg?
Jeg tror ikke vi er i menneskebyen lenger.
- Hva har du gjort med Maura? - Jeg er Maura. Hvem er du?
- Jeg er Ove. - Litt av en berg-og dalbane.
Du gjør det som passer deg, og det kostet oss nesten livet!
Men det skjedde ikke takket være meg. Au!
- Hva er det du prøver å si? - Du må samarbeide, Blekken.
- Jeg gjør jo det. - Det virker ikke sånn.
Du har ført oss langt vekk fra Nagel og enhver sjanse til å overleve.
- Slapp av. Det er latterlig. - Vi visste ikke hvor Nagel var.
Men nå vet vi ikke engang hvor kolonien er, og det er din skyld!
Hjelp meg, Maura. Maiken gir meg skylda for alt.
Nå skal du høre. Da jeg vurderte å spise Ove, skulle jeg spist deg.
- Takk for at du motstår trangen. - Venner tar avgjørelser sammen.
Hvis det handler om zombiefiskene, fulgte jeg bare magefølelsen min.
Hvis jeg fulgte min magefølelse, var du på vei gjennom tykktarmen min.
- Maura... - Vi er ferdige.
- Vær hilset, rare vesener. - Du burde ikke snakke.
Velkommen til det største eventyret Jorda noen gang har sett, Ark 3.
Det ypperste innenfor koloniseringsteknologi.
Jeg er kommandør Darvin. La meg presentere min besetning.
Vår sikkerhetssjef, den fantastiske Luigi.
Og vår geniale vitenskapsansvarlige, professor Ravn.
- Hei. - Hei.
- Kutt ut. Har du hull i hodet? - Skal det være sånn?
- Teknikerne jobber på høyt nivå. - Høyt undervannsnivå.
- Er dere mennesker? - Ikke ennå, men vi blir det.
Vi blir det.
Unnskyld, jeg gjør alltid sånn når jeg pønsker ut en ond plan.
Jeg mener et grusomt prosjekt. Nei, en varm velkomst.
- Nemlig. Hva kan jeg hjelpe med? - Kjenner du en hval ved navn Nagel?
- De leter etter Nagel. Ja... - Det vesenet kjenner vi ikke. Sorry.
Men vi kan kanskje spore Nagel om bord på skipet vårt.
Kom om bord, så ser vi på det. Vi har et topp moderne sonarsystem.
- Alle tiders, jeg er dødssulten. - Følg med, så tar vi oss av dere.
Vi skal nok ta oss godt av dere.
- Hvorfor lurte du dem, sjef? - Jeg forklarer det senere.
- Ravn, gi dem en omvisning. - Jippi!
Det er veggene. Dem har vi masse av. Her får vi proteinpillene våre.
Så kjedelige.
- Hva er oppdraget deres? - Det får dere se.
Velkommen til Ark 3. Jeg er doktor Liam Lord.
Nå skal dere høre om oppdraget. Forskerne har funnet en planet-
- med luft og vann nok til å opprettholde livet på Jorda.
De resterende menneskene har reist dit på Ark 1.
Den etterfølges av Ark 2 med Jordas landdyr.
Den siste blir Ark 3, som skal fylles med havarter.
Disse fiskene blir samlet inn av tre intelligente havdyr, -
- som er blitt reddet fra de beste zoologiske hager og sirkuser.
Det er vanskelig å transportere havdyr, -
- som vi har løst ved hjelp av den mirakuløse lynfrysningen.
Au!
Jeg forstår det ikke. Vi er fylt opp. Hvorfor er du så begeistret for dem?
Du er like smart som du er kjekk. Det er kvalitet framfor kvantitet.
Nå skal jeg forklare det.
Vi har gjedder fra Gjæren og brosmer fra Bærum
vi har bøtter fylt opp med blekksprut
vi har breiflabb, og vi har en tønne med piggvar
og en narhval vi kaller for Knut Hei, Knut
men for de som nå kom vendes samlingen om
når vi leverer disse vil vi nok få et diplom
låser dem inn i celler alle kreps og makreller
og den fisken her, den fisken her er åpenbart en som selger
låser dem inn i celler alle kreps og makreller
og den fisken her, den fisken her er åpenbart en som selger
skatter fra havet en gave til maven alt går som smurt, heldigvis
og menneskene skryter når tønnene tyter
av skattene vi frosset til is
og så får vi betalt dette kan'ke gå galt
alt vi må er å fastsette pris
et hus med dobbeltgarasje manikyr og massasje
kanskje et fly, høyt oppi sky
bare å pakke bagasje
- En busslast med penger. - Og svømmebassenger.
- Tenk større! Større enn størst! - Hva er større enn størst?
- En forfremmelse! - Til general? Feltmarskalk?
- Bedre, Luigi. Til menneske. - Ja, ja. Vent, hva var det du sa?
At mennesker vil gi oss en sjans til å prøve fotball og dans
med menneskeklær med hår og med knær
og kanskje de kan gi oss tær
- Tær? - Tær!
Ja, hvorfor ikke?
Vi blir med i en art som står oss nær, står oss nær
- med sin internett - Og sitt intranett
og sine tær
Det er oppdraget i en nøtteskall.
Når starter utskytningen? Se nedtellingen på skjermen.
En time til utskytning.
- Men hva om de flykter? - Overlat det til meg.
Vi ses på den nye Jorda. Det er jeg 47 % sikker på.
- I dag drar vi ut i rommet sammen. - Kanskje vi skulle bli med dem.
Se alle de lysene der oppe. En himmel full av Lysprikkfisk.
Vi skal ingen steder. Vi skal redde kolonien ved å finne Nagel.
Naturligvis, unge mann. Luigi, før gjestene våre til sonarrommet.
- Ja vel, sjef. - Takk.
- Skal du ikke følge med vennene? - Jeg tror ikke Blekken er min venn.
- Han virker da som en fin fyr. - Venner skal passe på hverandre.
- Derfor sa han alt det om deg. - Hva har han sagt?
- Ikke noe. Det er ikke min sak. - Hva sa han?
Jeg syns ikke du virker dummere enn død tang.
- Eller så stygg som en ulkerompe. - Jeg skal spise ham levende!
Rolig nå. Menneskene har lært oss at man skal respektere sine venner.
- Darvin, jeg tenkte på... - Ett ord til... så får du en godbit.
- Hva om jeg sier to ord? - To godbiter.
- Hvis du sier dem til dørhåndtaket. - Dobbelt yes!
- Ikke så smart. - En bowlingkule med hale.
Vi slutter oss til menneskene som likeverdige. Bli med oss.
- Fortell vår leder Blekken det. - Jorda holder på å dø.
Vil du ikke redde livene deres? Ville ikke en venn gjøre det?
- Hva så når han ikke vil høre? - Jeg er glad du spurte.
Jeg har en dårlig følelse.
- Vi må holde sammen. - Greit.
- Da er vi i sonarrommet. - Er dette sonarrommet?
Selvfølgelig. Bare les på skiltet. Se selv, "sonarrom".
- Gjestene først. - Det ser ganske mørkt ut.
Du har en lampe på hodet. Se på all sonaren her inne.
Det er den største sonaren jeg noen gang har sett.
Å, ok. Kom igjen, folkens.
- Hvor er all den sonar da? - Er det bare det?
Det der er bare en vegg.
Maura, hvor er... sonaren?
Maura? Hva skjer? Hva gjør du?
Redder livene våre som en ekte venn. Du kan takke meg på den nye Jorda.
Vi skulle aldri stolt på han Darvin.
Maura lurte oss. Du er ikke vennen min lenger!
Man spiser ikke vennene sine og kaster dem opp.
Alt er Mauras skyld. Nå tar jeg ledelsen.
- Mener du det? - Jeg venter på å bli inspirert.
Var det inspirerende nok? Maura forrådte oss fordi du ikke hørte.
- Du er sprø. - Fordi vi er sammen om det her?
Hvis du hadde stolt på oss, kunne vi ha funnet Nagel!
Unnskyld meg?
- Hvorfor skriker vi? - Er du Nagel?
Tja, jeg er vel det.
- Nagel! Ja! - Du må bli med oss.
Beklager, men jeg er litt opphengt for tiden.
- Kan du ikke bryte løs? Du er enorm! - Hvorfor skulle jeg det?
I gamle dager vrimlet havet med liv.
Men nå er det et tomt krater, og alle vennene mine er døde.
- For en humørspreder. - Nagel, jeg...
- Jeg heter Blekken og er lederen. - Har du ikke gjort nok skade?
- Men jeg... - Jeg advarer deg! En, to, tre!
Starter utskytningskommando.
- Hva har jeg gjort? - Skipet blir visst slått på.
Starter kommando. 30 minutter til utskytning.
- Gjør noe. - Det nytter ikke.
Jo, det gjør det. Du sa at vennene dine er døde, men hva med Kraken?
- Lever Kraken? - Han ba oss finne deg.
Han er fanget sammen med kolonien.
Vi har reddet hverandres liv utallige ganger.
- I gode, gamle dager. - De dagene er talte uten vår hjelp.
- Det er opp til deg, Nagel. - Tilbake med dere.
Strålende. Skål for vår nye verden.
For vår nye verden!
- Det kommer fra Nagels bur. - Nagel?
Fluktforsøk i rom 55.
Den spekkposen ødelegger alt. Luigi, nedfrys straks hele cellen.
- Det vil drepe dem. - Din forvokste orm.
- Jeg trodde vi skulle være venner. - Foreslå det på personalemøtet.
- Når er det? - Aldri!
- Men du sa at jeg kunne... - Du må holde munn, ditt fjols!
Fryselegeme aktivert.
- Jeg klarer det ikke. - Hva er det for en lyd?
Fryseelementet er kraftig. De har aldri brukt det så kraftig før.
De vil lage oss om til frossenmat!
- Beveg dere, ellers blir dere is! - Ove! Blekken! Tenk!
La meg være. Du har rett, Maiken. Jeg har gjort nok skade.
Hvor mange har jeg tatt livet av? Mødre, barn, mine beste venner.
Jeg er ikke noen leder. Jeg er en morder.
Så ta deg sammen da, din store sutreblekksprut!
Vi trenger deg. Din genialitet! Din energi!
Så se å kom deg på dine åtte bein og led oss, leder! Det er en ordre!
Ok, la meg bare tenke.
- Jeg har det! - Unnskyld, det var bare meg.
- Hvem har en idé? Kom med den. - Seriøst?
Jeg vil høre ideene deres. Fort.
Når jeg blir begeistret, går lampa mi i stykker.
- Ove, du er genial. - Er jeg det?
Vi skal ikke slukke fryseelementet. Vi skal skru helt opp.
Vi presser det til det går i stykker. Kom igjen.
Hvordan får vi åpnet panelet?
Jeg har en idé! Jeg kan kanskje komme inn dit og åpne panelet.
Og Ove er elektrisk. Han må kunne ødelegge systemet.
- Men det er veldig smalt, Maiken. - Jeg fikser det. Lukk øynene.
Hold denne for meg.
- Hva er det? - Lukk øynene. Nå skal jeg bare...
Sånn. Nå kan dere se.
- Takk. Den tar jeg. - Hun åpnet den.
Bra jobba, Maiken. Og det gjør du aldri igjen.
Ove, da er det deg. Du er den eneste som kan takle elektrisitet.
Vi trenger deg. Finn ut hvordan man presser den maksimalt.
- Skal bli, k-k-kaptein. - Du klarer det, min venn.
Ikke være redd. Au!
Nå gjelder det.
Det er en rød og en grønn ledning. Hvilken skal jeg kutte?
- Rød! - Grønn!
Det blir grønn og rød.
Er du ok, Ove?
Det er støt i! Boogie, oogie, oogie!
Det har jeg aldri gjort før.
- Er du ok? - Jeg har aldri vært bedre.
Vi klarte det! Vi klarte det sammen!
Men vi har fremdeles ingen vei ut.
Jeg syns vi skal... høre på noen som har en god idé.
Kan jeg foreslå noe? Snakk med øyet.
- God dag, herr Øye. - Ikke mitt øye. Det øyet.
Det kalles et kamera. De holder øye med oss gjennom det.
Hallo? Maura?
Vi trenger din hjelp.
Trenger dere min hjelp selv om jeg er like dum som død tang?
- Har du ikke sagt det? - Nei.
Den eneste som er dum, er meg. Det var smart å forlate oss.
Ikke oss. Deg. Du er problemet, Blekken.
Du har rett, men du kan redde oss.
Og kolonien. Jeg ber deg på alle mine åtte knær.
- Hvorfor skulle jeg det? - Fordi vi må stole på hverandre.
Uansett hvilke avgjørelser vi har tatt, er vi et lag.
Du vil være en del av det helt til slutt.
Som er ganske snart hvis du ikke hjelper oss.
Jeg vet ikke, Blekken.
Vel, nå dør vi. Jeg stikker lampa mi inn i noen tilfeldige stikkontakter.
- Nei, Ove. Det er alltid en... - Utvei.
- Jeg visste hun ville hjelpe. - Lykke til.
Hvis dere ser pingvinen, så spark ham i leggen fra meg.
Vi skal nok få deg ut.
- Etter alt vi har vært gjennom. - Vi møttes for 40 minutter siden.
Da er det ikke så ille å drepe deg.
- Frys, Darvin! - Blekken!
- Takk, Maura. - Det er ikke du som sier "frys".
Jeg har ispistolen, så jeg sier "frys" og "utskytning".
- Grønn utskytningskommando startet. - Luigi! Ravn! Til kontrollrommet!
Jorda er hjemmet vårt, din undermåler, og vi skal ingen steder.
- Glem det! - Å nei.
Nei!
- Hva? - Ove!
Umulig å stoppe nedtelling. Utskytning om to minutter.
- Kom igjen. - Det var synd.
- La vennen min være. - Hva nå?
Samarbeide, folkens.
Hei, Darvin. Frys.
Bra truffet!
Nå er det nok!
- Legg ned den pistolen. - Legg ned pistolene deres.
- Nei, du legger ned din pistol. - Legg ned deres pistoler!
- Maiken, du har ingen pistol. - Det er en artig lek.
- Be meg om å legge ned pistolen min. - Ravn? Beklager.
Det er helt tomt her inne.
Det kiler.
- Kom og ta meg. - Kom ut, din kylling.
Jeg er ei reke.
Bra jobbet, Maiken. Å nei.
Dumme menneskemaskin.
Maura! Er det noe der som har plass til en hvalross?
Det er ingen som har plass til en hvalross.
- Maura! - Jeg leter!
- Hva? - Nei, Maura!
Å nei.
Skyter ut dvalerakett.
Unntatt den der. Den har plass til en hvalross.
Ove!
Jeg er så lei for det, Ove.
- Kom igjen, Blekken. - Nei, jeg vil bli hos ham.
Vi får sørge senere. Vi må befri Nagel og redde kolonien.
Oransje utskytning startet. Nedtelling startet.
Hva skal vi gjøre? Du har hørt på det hele dagen. Du må da huske noe.
Det er gresk for meg.
- Systemfeil. Rød alarm. - Det virker ikke.
To, en, utskytning.
- Vis oss hva du kan, Maiken! - Jeg burde få tøyd litt først.
- Dans! - Ok, da gjelder det.
- Kom igjen, Maiken! - Ok, det virket ikke.
Ove!
Farvel, min venn!
Alle dyrene blir sluppet løs.
Hva med Nagel? Nagel!
Alle dørene åpnet seg unntatt Nagels. Det var så nære.
- Alt er min skyld. - Det er over, Blekken. Kom igjen.
Mangler dere noe, folkens?
- Hvor er jeg? - Du er i live!
- Hvorfor lukter jeg som hvaltunge? - Der skremte du oss, kompis.
Jeg er ok, men jeg vet ikke med den her.
Men vi er ikke ferdige ennå. Jeg må redde vennen min.
Bare det ikke er for sent. Kom igjen, folkens!
- Kutt ut det der. - Det skjer når jeg er nervøs.
Stille. Jeg hadde håpet at Blekken ville være tilbake med Nagel nå.
Jeg er lei for det. Det er ikke mer vi kan gjøre. Det er snart over.
- Bestefar! Er du der? - Blekken!
- Blekken, er det deg? - Ikke bare meg.
- Kraken? - Nagel?
Den spinkle stemmen har jeg ikke hørt på lenge.
Med mindre du kan flytte steinene, hører du den ikke igjen, tjukkas!
Unna vei!
Kom igjen, Nagel! Du klarer det!
Kom igjen!
- Nei, ikke slutt! - Det nytter ikke.
- De må løsnes innefra. - Jeg svømmer inn.
Du blir knust, Blekken. Du skal ikke se dette her.
Glem det! Det er min skyld, og nå fikser jeg det.
- Ikke gjør det! Hør nå på meg! - Det har jeg aldri gjort før.
Kom igjen.
Hvis vi løsner den steinen, beveger den store steinen seg.
- Å nei. - Å nei.
Nagel! Vi må gjøre det sammen. På tre. Tre!
Vi klarte det! Kom igjen! Hva?
Vi klarte det!
Skynd dere ut!
- Ja! Hurra! - Blekken, vi klarte det!
Blekken? Å nei!
Blekken! Å, Blekken.
Min lille, dumdristige gutt.
Å nei.
Hva er det?
Hva gråter dere for?
- Du reddet oss. - Vi reddet oss. Sammen.
Med noe som heter lagarbeid. Jeg skal nok forklare deg det.
Du er en sann leder. Det er på tide at du overtar min plass.
Nei, vi skal alle jobbe sammen og gjøre ting bedre.
- Alle får ikke plass på tronen. - Vi sitter tett. Maiken er på diett.
Det er ikke ditt problem, bestefar. Du har sparken.
- Det er ikke så ille her nede. - Det er det ikke der oppe heller.
Jeg har ikke vært ute på lenge. Jeg kunne trenge en turguide.
- Du reddet oss. - Å, kutt ut.
Husker du da du reddet meg fra det monsteret som spydde atomild?
Og det kjempemøllen som jaget oss. Det var en sprø sommer.
- Hva sier du da? Du overlevde. - Så klart. Jeg er hard i skallet.
Hva skjer, kompis?
Her er planen. Vi starter sørpå og legger så mange egg vi kan.
Ikke noe med å holde igjen. Vi snakker seriøst egg-amok.
- Betyr du at du drar? - Du blir med oss.
Riket deres er ikke bare en hule. Vi fyller opp havet med ål.
- Og Lysprikkfisk og krepsdyr. - Dere er heldige.
- Jeg er den siste av min art. - Er du sikker på det?
Hei, kjekken.
Jeg må bare...
Vi ses senere.
- Hva gjør vi nå? - Tja, hva ville et menneske gjort?
Hjelp!
- Er det noen der? - Mamma!
Norske tekster: Lise Weggersen Scandinavian Text Service 2017